Människor tål mycket. Vi är nog gjorda för det.
Det är inbäddat i vårt DNA att bara fortsätta framåt.
Det är lättare med en armé bakom ryggen.
- Här får du inte sova. - Men ibland känns det ensamt.
Ibland kan det kännas som om allt är emot en.
Ett test, för att se hur mycket vi klarar.
Hur kommer man ut? Hur bryter man cirkeln?
Åh, nej!
Vänta! Nej! Nej!
- Larmcentralen, vad gäller det? - Jag sitter fast i en sopbil.
Jag kan inte röra på mina ben!
Jag kommer inte ut. Den krossar mig. Skynda er!
Jag skickar en polisbil.
- Vad är killens problem? - Hör han oss inte?
Vi måste köra in framför honom.
- Vad i helvete? - En kille är fast i komprimatorn.
- Omöjligt. - Han har larmat.
Vi har inte hämtat några sopor än.
Ni har fel bil. Hon är tom.
Det är fel bil. - Fortsätt. Du gör ett bra jobb.
Det är T-118. Vi är vid Chandler och Allott.
Vi har fel sopbil. Vet du var den finns?
Det är 727-L-30. Jag ser sopbilen. Hörnet av Ventura och Stern.
- Två kvarter härifrån. - Vi kör!
Åh, nej!
Stäng av den! Stäng av komprimatorn. x
Stäng av komprimatorn!
Det är nån där inne. Han sov i containern.
- Hur skulle jag veta det? - Du är inte i knipa.
- Hur stort är trycket? - Kanske 2000 PSI, eller mer?
- Det skulle krossa en bil. - Förbannat.
Hallå, finns det nån här som hör oss?
Det stinker. Och folk kallar oss hjältar?
Det tar en evighet för hand. Kan du hämta spadar, Chim?
Är du rädd för att skita ned händerna, Buck?
- Vad är det med henne? - Vet inte, men akta dig.
Jag kommer.
Okej.
- Så han hade en mobiltelefon? - Mobilen ingår i ett hjälpprogram.
Då kan de hålla kontakten om de har familj.
Jag ser en fot!
Så där, ja.
- Jag känner pulsen. - Rör er inte.
- Ge mig ett nackstöd och en bår. - Hur överlevde han?
Han hamnade en skyddad ficka.
Hör ni mig? Gör det ont när ni andas?
Det gör ont. Jag känner inte mina ben.
Oroa er inte, vi ska få ut er härifrån.
- Ni klarar er. Hur var namnet? - Sam.
Ta det lugnt.
Carla, säg ifrån om du inte vill jobba övertid.
Brukar jag inte säga som det är?
Så sant. Det uppskattar jag!
Buck och jag jobbar natt och tänkte ha en frukostdejt.
När vi skulle ha dejt sist var vi på akuten med henne.
Ha det så bra. Jag behöver lite övertid.
Hoppas att du får massera hans bröstmuskler med olja.
- Jag måste till jobbet, mamma. - Stanna.
- Snälla, stanna! - Jag önskar att jag kunde det.
- Kan du släppa mig? - Snälla.
Vi ses i morgon.
- Gick det bra? - Herregud!
Behöver du lite is?
Jag mår bra, jag menar...
- Hon blir sämre. - Det kanske är ett nytt anfall.
Herregud.
Det ordnar sig.
- Jag borde stanna. - Nej, då!
Gå ut. Gå till jobbet och på din dejt. Passa på medan du är ung.
Okej.
Herregud.
Jag bjöd inte på lunch för att du skulle vägra äta!
Prata med mig.
Har du berättat för Karen?
Hon visste redan om det.
- Hon hade papperen redo. - Skilsmässa?
Vårdnaden. Mitt ex vill ta över vårdnaden.
- På vilka grunder? - Hon är barnets mor.
Hon pressades till att ge upp vårdnaden.
- Har hon nån chans? - Jag läste om ett mål.
De tog en femåring från den enda familj han hade haft.
De gav honom till hans far.
Hennes chanser är små, men de finns.
Hon säger att Denny lever i ett instabilt hem -
- för att jag var otrogen.
Med samma kvinna som stämmer er?
Det känns som om jag begravs i all skit vi grävde oss igenom.
Jag komprimeras.
Du klarar det här. Jag hjälper dig.
- Om du behöver en bra advokat... - Om skilsmässan eller vårdnaden?
Möter jag min fru eller mitt ex först i rätten?
Försök göra skilsmässa till det sista alternativet.
Det är hårt arbete, särskilt med barn.
- Tänker du och Michael skiljas? - Det är dags för det.
Jag är inte ledsen. Jo, men det är det rätta.
Jag ser fram emot framtiden.
Att få slippa all förvirring.
Har du nån ny på gång?
- Redan? - Lägg av!
Jag är fast men du har blivit fri. Nu måste du berätta.
Häromkvällen mötte jag en kille i en bar.
Lät Athena Grant en kille ragga upp henne och ta med henne hem?
Jag kollade hans bakgrund.
Jag tänkte inte gå hem med honom men han var så...
Jag behövde känna mig som en kvinna.
Jag gick därifrån och tänkte att det var nybörjartur.
Men?
Jag gjorde visst intryck. Vi ska ses i morgon, efter mitt skift.
BYGGNADSARBETE PÅGÅR
- Vi är sena igen. - Dr Franks bryr sig inte.
Han får ändå betalt för hela tiden, även om vi är sena.
Det kanske inte är värt det. Dr Frank är inte bra.
- För att du inte försöker. - Försöker vad?
Växa upp, vara vuxen.
Du är 18 år, inte 8. Du har varken jobb eller pluggar.
Du gav upp efter en termin. Du försökte inte ens!
- Du kämpar aldrig. - Jag vet inte vad jag vill göra.
Tror du att jag vill jobba 80 timmar i veckan -
- med att sälja lyxvåningar? Nej, verkligen inte.
Gick det bra, mamma?
Mår du bra, mamma?
- Larmcentralen. - Jag är i Wilshire Bedfordkliniken.
Hissen har störtat.
Repet gick av. Jag mår bra men mamma slog nog i huvudet.
Allt är avstängt.
Hiss tre skulle till plan 14 och vid 8 föll den som en sten.
- Antal passagerare? - En mor med son. Hon är skadad.
Nu är den halvvägs under källarnivå. Är källaren översvämmad?
Sen i morse. Tredje gången.
Rören är gamla och brister när man kommer i närheten.
Bytte ni ut hisskablarna? De rostar.
Vi tänkte först ta hand om översvämningen.
- Vi måste gå in ovanifrån. - Vi borde gå ned med korgen.
- Jag hämtar vinschen. - Jag stänger av strömmen.
- Var är hissrummet? - Hitåt.
Vattnet stiger. Kan du röra dig? Så där, ja.
- Förlåt. - Du är duktig.
Det är mitt fel att vi är här. Pappa stack på grund av mig.
Jag är helt misslyckad. Förlåt.
- Nej. - Förlåt.
Det var inte därför din pappa stack. Han stack...
...för att han var trött på mig.
På vårt liv och allt som liknade ansvar.
Är du arg på mig för att jag liknar honom?
Du är inte alls som han.
Du är lik mig.
Det är därför jag pressar dig.
För att du kan bli så mycket mer.
Kabeln är redo. Nu kör vi.
Bra.
- Raring. - Hör du?
Vänta. Här!
- Hallå? - Tack gode Gud.
Stanna där. Vi sänder ned ett rep.
Hej.
- Min son är väl bakom mig? - Ja.
Oroa er inte. Jag går ned.
- Okej, Bobby. - Vi tar upp henne.
Varsågod, Chim.
Hitåt. Kom igenom här.
En avklarad. Nu är det din tur.
- Jag behöver en sele till. - Den kommer.
- Vad hände? - Vattnets vikt drar ned oss.
Ta tag i grabben och kom upp.
Jag behöver ett bälte till.
Du är väl inte bra på armhävningar? Precis vad jag trodde. Dra!
Då kör vi.
Redo?
Vi har dig.
Okej.
Buck!
Mamma!
Klarar hon sig?
Hon ska till sjukhuset. Det är en hjärnskakning, det tar några dar.
Vi hade kunnat dö så.
Fångade tillsammans, fulla av ilska.
- Så vill jag inte ha det. - Men vi gjorde inte det.
- De fick ut oss. Vi är fria. - Nej.
Jag menar inte idag.
Jag menar 20-30 år ihop, fast med varandra tills jag dör.
- Du måste flytta ut. - Jag har inget jobb.
Du hittar ett.
Idag visade du att du inte är en hjälplös idiot.
- Vänta. - Nej.
Behåll uniformen på.
Hur ska det här funka då?
Det är en het dag i juli.
Det är 38 grader i södra Kalifornien.
Du får syn på mig på La Brea.
Jag kör i 145 km/h på en 70-väg.
Du sätter på sirenen, stoppar mig...
...och går till mitt fönster och böjer dig. Du ser in i mina ögon.
Det är så varmt att du knäpper upp skjortan.
Allvarligt? Har du rökt på?
Athena.
Att se en så vacker kvinna i polisuniform...
Jag är en stark man.
Chef för en hel avdelning.
Jag styr över 50 personer.
Så vad kan vara sexigare för mig...
...än en kvinna som är stark nog att ta det ifrån mig?
Jag har aldrig gjort nåt sånt förut. Särskilt inte i sovrummet.
Sir.
Jag måste tyvärr gripa er.
- Vad anklagas jag för? - För att vara så snygg.
Konstapeln kanske måste fängsla mig? Jag har varit en stygg pojke.
- Läser du inte upp mina rättigheter? - Du får skrika hur högt du vill.
Helvete!
Du har kopplat fast oss vid sängen.
- Jag trodde att du var med på det. - Nycklarna är i bältet, på golvet.
Förbaskat. Du kanske kan gå över...
Okej, okej...
Vänta.
Sängen går inte att rubba.
Vänta. Okej.
Jag har en vän i närheten. Jag ringer honom.
Nej, det gör du inte.
- Ingen jag inte känner kommer in. - Ska vi ringa till larmcentralen?
- Abby? - Ja.
Linje två. De frågar efter dig.
- Frågar de efter mig? - De krävde att få prata med dig.
- Det är Abby Clark. Vad gäller det? - Det är Athena.
- Javisst, hur mår konstapeln? - Säg bara Athena.
Vad är det, är du i tjänst?
Det här är ett personligt ärende.
Jag verkar ha hamnat i lite knipa.
Ring Henrietta och be henne ringa hit.
Okej. Jag har inte... Har du hennes nummer?
Det står i min telefon, som jag inte har just nu.
Jag frågar Buck.
Berätta inte varför du behöver det.
Är allt som det ska?
Jag är inte i fara, det är bara lite pinsamt.
Jaha.
- Thena? - Hej!
- Thena? - Hen, är det du?
Vad i helvete?
- Är du klar? - Jag trodde...
Jag vet inte vad jag trodde. Larmade du om det här?
Jag kan inget annat nummer!
Allt står i telefonen, som är där, med bältet och nycklarna.
Behöver du nyckeln?
Måste jag gå genom rummet för att hämta nyckeln?
Jag fick inte ringa till nån.
Så att dina klubbpolare skulle se mig så här?
- Du är galen. - Jag var inte med i klubben.
Då ska jag bara låsa upp er.
Bad jag dig om det?
Lägg den där, så jag når den.
- Allvarligt? - Vi har det bra. Du kan gå.
Okej. Fortsätt så, tjejen!
Jag drar hit den här ifall ni vill leka med elpistolen.
- Hej då, Hen. - Jag ska ta en selfie.
Nej, du måste gå nu!
Sväng till höger om 150 meter.
- Hej! - Hej.
- Vad är det här? - Vår dejt.
Jösses.
Hej!
- De här är till dig. - Oj, tack. De är så vackra.
Wow!
- Skämtar du? - Nej.
Har du varit uppe i en sån?
Nej, men jag har fått larm när de har kraschat.
Jag skojar. Helt otroligt!
Det finns champagne och tryffel ombord.
- Du förvånar mig. - Du är fantastisk.
Jag ville få dig att känna det. Så idag ska vi flyga.
Underbart!
Jäklar, vänta lite.
- Det är mamma. - Jag tar blommorna.
- Vad är det, Carla? - Jag är så ledsen.
Hon har fått ett anfall igen.
- Får jag prata med henne, Carla? - Abby?
- Mamma? - Abby?
- Abby är i telefonen. - Det är Abby. Hör du mig?
- Varför håller du mig fången? - Hon måste nog se ditt ansikte.
- Jag kommer så fort jag kan. - Tack.
- Är allt som det ska? - Förlåt, jag måste åka.
- Varmluftsballong. - Jag vet, det är mamma.
Men det är en varmluftsballong. Man kan inte boka om den.
Vi hade en hemsk natt och hon mår så dåligt nu.
- Det gör inget. - Tack.
- Tack, förlåt. Hej då. - Hej då.
Kan jag få lift till jobbet?
Var du inte ledig för att åka luftskepp?
Varmluftsballong. Hon bangade ur.
- Hennes mamma mådde dåligt. - Sånt händer.
Ja, jag vet.
Jag gillar henne verkligen. Hon är så smart.
Hon kan driva med mig.
Hon har egna pengar och sexet är otroligt.
- Jag trodde att det bara var håret. - Hon är perfekt.
Men för andra gången förstörs min lediga dag -
- på grund av hennes mamma.
Bra människor brukar ha andra som är beroende av dem.
Ja, och jag gillar hennes mamma.
Jag respekterar att Abby tar hand om henne.
Men jag börjar tro...
- ...att det inte passar mig. - Ett riktigt förhållande?
Jag är 26 och vill ha roligt.
Jag säger inte att jag vill hoppa i säng med alla.
Jag försöker att inte vara sån.
Man jag borde kanske hitta nåt som är lite mindre...
...vuxet.
Allt du känner med Abby, närheten -
- intimiteten och tilliten är inte gratis.
Alla erfarna kvinnor har levat ett liv och har bagage med sig.
Problemet är att du hoppas hjälpa henne ur fällan med mamman.
Så blir det inte.
Du måste kliva in och hålla henne sällskap.
Varför dröjde du så?
Jag gör mitt bästa.
- Du är väl inte förföljd? - Nej.
- Hur vet du det, Winslow? - Jag är helt säker.
Jag gick runt kvarteret tre gånger.
Hämtade du det bröd som jag gillar?
Winslow?
- Min jacka har nog... - Var försiktig!
Winslow!
- Larmcentralen. - Hjälp!
Min bror har nog krossats. Skicka hjälp!
- Varifrån ringer ni? - En av minorna sprängdes.
- Ursäkta, sa ni mina? - Herregud, skynda er bara!
- Hämta sågen, Buck. - Visst.
De sa nåt om försåtminering. Vi måste ta dörren.
- Varsågod, kapten. - Tack.
Försiktigt, kapten.
- Vad i hela friden? - Vi kommer inte förbi.
Inte utan en bulldozer eller lastbil.
1968.
Ge den till mig.
Är det en tunnel?
De är galna. Samlar på steroider.
En har jag aldrig sett. Han går inte ut.
Den andra smyger omkring i kvarteret ibland.
Han köper mat eller tidningar -
- och går tre varv runt kvarteret innan han går in.
Han verkar vara rädd att bli förföljd.
Ingen följer efter honom.
- Vi får ta fönstret. - Jag vet inte. Se upp!
Jäklar. Det här är galet.
Det här måste du se, kapten.
Gick det bra, Buck?
Buck!
Ja, det gick bra.
Jag sa att de är galna!
Cecil, brandkaptenen vill tala med dig.
Okej.
Han heter Cecil, verkar äldre och bräcklig.
Det krävs nog tålamod.
Kapten, Nash, här är Cecil Farrier.
Det är hans bror som är fast.
Jag heter Bobby och vill hitta er bror.
Ni måste desarmera fällorna.
Det kan jag inte. Jag är blind.
Vilken är den bästa vägen in?
Genom den bakre tunneln, men den har kollapsat.
Då måste man ta den främre.
- Hur långt sträcker den sig? - Kanske åtta meter.
Håll till höger. Halvvägs finns en mina.
- Vad händer då? - Winslow satte upp ett sågblad.
Det fälls ned och delar er i två delar.
Desarmerar ni den så desarmeras alla minor.
Jag kan tala er igenom det. Men skynda er.
- Vad tror du, Buck? - Jag får nog inte plats.
Men det gör jag.
Kom ut till kusten så samlas vi och har roligt.
- Vad då, Chim? - Du gör mig ledsen, Buck.
Kom igen.
Då, så.
Jag är vid klockan, Cecil.
- Är den ställd på midnatt? - Ja.
Ställ den på kl.11.11.
Vrid på visarna för att lätta på trådens spänning.
Klockan kan utlösa andra minor i huset.
- Gick det bra? - Ja.
Jag ställer klockan på 11.11.
Ta det lugnt. Långsamt!
Klockan står på 11.11.
Allt klart.
- Cecil, hör du mig? - Hallå?
- Cecil? - Ja, ja.
- Jösses! - Hallå?
Herregud.
- Var är du? - Jag kommer.
Tack så mycket.
- Du måste hitta min bror. - Det ska jag, jaglovar.
Stanna här ett ögonblick. Jag ska släppa in ljus.
Rör dig inte.
- Okej. - Hur länge har du bott så här?
Jag vet inte vad du menar.
Winslow och jag tog huset när mamma och pappa dog, 1967.
Vi måste skydda huset, så ingen stal nåt.
Det är vårt hus och vi måste skydda det.
Jag klarar det inte själv, så du måste hitta honom nu.
Sluta med det du gör nu!
Jag lovar att jag ska hitta din bror åt dig.
- Men du måste stanna här. - Okej.
- Jag kommer tillbaka. - Hitta honom.
Han är här. Winslow!
Vi ska hjälpa er. Rör er inte.
- Ta min väska! - Mår min bror bra?
Han mår bra. - Nu ska vi ta hand om dig.
Då, så...
Ett, två, tre, vänd!
Jag ser blod här. Jag ska titta på det.
Vi har en tibiafraktur.
- Den har penetrerat huden. - Lätt missfärgning.
- Inget blodflöde? - Kolla pulsen i foten.
Då, så!
- Jag hittar ingen. - Han kan förlora benet!
- Herregud. - Vi stabiliserar, Buck.
- Hen och Chim, gör det ni ska. - Det här gör ont.
Håll honom stilla. - På tre, Hen!
- Ett, två, tre! - Okej.
Håll benet stilla!
Ni ska vi få iväg dig till sjukhus.
- Spänn fast honom! - Nej!
- Jag kan inte lämna min bror! - Du är duktig.
- Är ni redo? - Ja.
Vi ska få ut er, sir.
Ett, två, tre, upp!
Kan nån hämta mina grejer på väg ut?
Jag är här!
- Bra jobbat. - Jag kan inte åka härifrån!
- Jag lämnar inte min bror. - Jag är här!
Låt dem ta hand om dig.
- Jag lämnar dig inte, Cecil. - Det behöver du inte.
Jag följer med dig.
Går det bra, Winslow?
- Hjälp min bror. - Han mår bra.
- Cecil? - Jag är här.
Är det här okej? Jag valde ett vanligt ställe -
- ifall du måste ställa in.
Förlåt.
Det här är toppen.
- Hur mår din mamma. - Som vanligt. Värre.
Hon har svårt att gå, och...
...har svårare att äta.
Men det värsta är minnet och personligheten.
Sjukdomen tär inte bara på en, som cancer.
Den nästan pressar bort livet.
Det låter... hemskt.
Förlåt, du vill säkert inte höra om det.
Jag vill inte höra nåt om det för jag vill inte uppleva det.
Jag vill lyssna på dig. Du upplever det, och...
...vill att du pratar.
Det finns anledning till att jag har gjort det ensam.
Det är svårt att dra in nån annan.
Jag vill inte...
...att du ska behöva leva med det.
- Du gör väl slut med mig? - Jag låter dig bara slippa.
Jag känner som de flesta.
Om man måste hantera det varenda dag -
- känns det som en bur.
Men det gör inte du. Du bryter dig loss.
Du hittar ett sätt att vara dig själv och hittar livet.
Om priset jag måste betala för att vara med dig -
- är några inställda dejter...
Då är det en bra grej och jag är med.
Jag försvinner inte.
Nu, till showens stjärna.
Anka rendang.
Vilken snygg anka!
Din exman var nog ingen gourmetkock på fritiden?
Michael är en bra kock.
Det är skillnad på "bra" och "bra anka rendang".
Jag har ett förslag. Jag har ett ställe i Big Sur.
Jag tänkte att vi kan åka iväg över helgen, vandra och gå till stranden.
Nej, jag kan inte åka iväg med dig.
Jag är inte ens skild än.
- Det är en formalitet. - Nej.
Det är det inte.
Jag kom ut ur ett äktenskap med nån jag trodde att jag kände.
Jag försöker komma underfund med hur man är singel vid 50.
Jag vill inte hoppa in i en annan relation.
Jag vill ha sex utan nåt som binder. Inga middagar eller helgutflykter.
Jag gifte mig för att min biologiska klocka tickade.
Jag stannade för barnens skull.
Jag skiljer mig för min egen skull.
Jag är inte redo för det här. Och du...
...är för fin för att vara någons tröstpartner.
Jag antar att du inte sover över, då?
Det beror på...
...hur god ankan är.
Min advokat säger att vi inte får prata.
Sa du till honom att du bara gör det för att vi ska prata?
Han är min son också. Jag födde honom.
Du var snabb på att skriva under adoptionspapperen.
Du vill bara försöka bli ihop med mig igen.
Vad är det för fel med det?
- Vi kan ge honom en bättre familj. - Han har en familj.
Jag vet att du stannade hos henne för Diesels skull.
Hon heter Karen och jag älskar henne.
Men hon håller dig fången!
Det trista förortslivet är inget för dig.
- När jag får vårdnaden... - Det får du inte.
Berätta.
Vad måste vi göra för att stoppa det här? Behöver du pengar?
Vi har inte mycket, men är det vad som krävs?
Jag vill ha dig.
Du hade mig, Eva,
Du hade mig.
Jag älskade dig. Jag hade gjort vad som helst.
Men det räckte inte för dig.
Du fantiserar om att vi leker lyckliga familjen.
Som om jag inte redan har gått igenom det.
Jag vet hur det går.
Jag försöker om och om igen bygga upp ett liv för oss.
Du sliter isär det, en tegelsten i taget, tills jag är ensam -
- med krossat hjärta i ett hål jag inte kan klättra upp ur.
Jag överlevde dig, Eva.
Jag låter dig inte utsätta Denny för det här.
Vänta.
Vänta!
Det blir inte så den här gången.
Jag kan vara annorlunda.
Att vara inlåst förändrade mig.
Jag älskar dig.
Du kan inte bry dig om nån annan än dig själv.
Därför får du inte komma nära min son.
Det kan du räkna med.
Det kan du räkna med!
En varg tuggar av sitt eget ben bara för att fly.
Det låter vettigt.
Om man sitter fast, fångad i en situation -
- gör man vad man kan för att bryta sig loss och överleva.
Men ibland är det inte fly vi ska göra.
Ibland stannar vi kvar. Vi hanterar problemet och navigerar.
Fällor ser inte ut likadana för alla, särskilt inte inifrån.
Ibland kan det som andra ser som en bur för oss-
-faktiskt ge oss en knuff framåt.
Det kan ge oss mening, kontroll, nån att tala med.
Ibland är det det som alla tror håller oss tillbaka-
-som gör att vi känner oss hemma.
Mamma?
Mamma.
Mamma?
Mamma!
Text: Gunnel Lindskog www.sdimedia.com